Agenda cultural món juny 2019
AGENDA CULTURAL
per JACOBO ZABALO
Una selecció mensual de concerts,
arts escèniques i exposicions
MÚSICA I
ARTS ESCÈNIQUES
MÚSICA I ARTS ESCÈNIQUES
01 / 06 / 19
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/Mirga-Grazynte-festival-saint-denis-600x720.jpg)
Festival Sant-Denis
Paris, fins al 3 de juliol
El Festival de Saint-Denis congrega amants de la música clàssica i del jazz durant el mes de juny a la capital francesa. Esdeveniments que protagonitzen artistes de primeríssim nivell -la majoria a la històrica Basilique de Saint-Denis- entre els quals el mestre Antonio Pappano junt amb Joyce DiDonato, el carismàtic cantant Rufus Wainwright, el director Myung-Whun Chung al capdavant de l'Orchestre Philharmonique de Radio France en la interpretació de l'enorme Simfonia núm. 2 de Mahler, amb cor i solistes. També destacable la presència de figures locals mundialment admirades, com Renaud Capuçon, i de joves artistes que ja han estat aclamats. Pensem per exemple en els violoncel·listes Alisa Weilerstein, que interpretarà la integral de les suites de Bach, i Sheku Kanneh-Mason, que actuarà amb la seva germana Isata. Moments d'espiritualitat s’evidenciaran en el gospel de Gregory Porter i, per culminar amb magnificència (ja el dia 3 de juliol) el concert de Sir John Eliot Gardiner dirigint la seva orquestra i el seu conjunt coral amb una partitura tan dramàtica i ple de passió com el Rèquiem de Verdi. Altres protagonistes seran la directora d'orquestra Mirga Gražinytė-Tyla, el conegut conjunt de solistes Mahler Chamber Orquestra o les intervencions d'Alexandre Bloch i Benjamin Appl, en un fascinant programa monogràficament centrat en algunes de les obres més transcendents de Gustav Mahler, la seva Simfonia núm. 5 i els Kindertotenlieder.
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/Herreweghe-500x355.jpeg)
Freiburger Barockorchester
Madrid, 11 de juny
Escoltar la Missa en si menor de Johann Sebastian Bach interpretada pel Collegium Vocale Gent -un dels millors conjunts corals de les últimes dècades
sota la direcció de Philippe Herreweghe és, sens dubte, una de les experiències musicals més intenses que es poden viure en l'actualitat. Tot i que les seves visites són relativament freqüents, acostumats com estem a gaudir de les seves interpretacions tant a l'Auditori Nacional com al Palau de la Música catalana (on actuarà l’endemà) en la present temporada -donada la importància del monument sonor que es programa- el concert representa un esdeveniment ineludible per tot melòman, sigui o no especialment bachià.
Krystian Zimerman
Amsterdam, 2 de juny
El pianista Krystian Zimerman és un dels artistes més difícils de sentir en directe, ja que tria a consciència el lloc i data dels seus recitals. Escoltant les seves gravacions, un pot pensar que la intenció
-intensitat, concentració, implicació- que posa en cada lectura és difícilment aplicable de forma encadenada, en dies successius. A la històrica sala de concerts d'Amsterdam abordarà algunes de les peces més ambicioses del repertori romàntic, compostes per Chopin i Brahms. Conscients de l'excepcionalitat de l'esdeveniment, el promocionen a la web referint-se al pianista com "Màster Krystian Zimerman". D’altra banda, la impecable programació del Concertgebouw no podia deixar de comptar amb un dels esdeveniments del mes, la Gran Missa de Bach per Herreweghe que s'escoltarà a Barcelona i Madrid, i el dia 16 a Amsterdam. Quantes vegades haurem recomanat concerts d'aquesta meravellosa sala de concert, sense fixar-nos en un detall secundari però cridaner, un detall que pot fer la vetllada encara més agradable i revela simptomàticament la cura dels organitzadors per aconseguir que l'espectador se senti a gust: "Drinks are included in the Price".
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/Conversations-with-Nick-Cave-Barbican-500x219.png)
Conversations with Nick Cave
Londres, 19 de juny
Un esdeveniment tan poc freqüent com a indispensable per a qualsevol seguidor de Nick Cave, un músic acostumat a despullar-se en els seus temes, que es presenta així mateix al públic de Barbican,
per conversar i eventualment interpretar alguns dels temes al piano. Asseguren els organitzadors que "tot i la franquesa del seu treball -matèria en brut, que exposa experiències personals i temes sobre la vida i la mort- cap de les seves aparicions havia estat tan íntima com aquesta". Del que es tracta, en aquesta vetllada -descrita com "un exercici de connectivitat" - és d'animar els assistents a ser "audaços i desafiadors". Cave respondrà "preguntes sobre tot tipus de temes expliquen- i interpretarà algunes de les seves cançons més estimades al piano".
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/andrew-bird-500x355.jpg)
Andrew Bird
Los Angeles, 3 de juny
En un escenari tan emblemàtic com el Wiltern, teatre d'aire Deco, entre antic i futurista ("L’interior magnífic de The Wiltern evoca un període d’elegància i estil que simplement no es troba a cap dels moderns espais actualment"),
el multiinstrumentista i cantautor Andrew Bird interpretarà alguns dels temes del seu últim treball, el títol del qual -My Finest Work Yet- certament convida a ser descobert. Per als que no puguin assistir al seu concert a LA, el Barbican londinenc acollirà un format similar el dia 13 de juny, acompanyat per la seva banda. A la web el presenten de la manera: "Andrew Bird sempre ha estat un creador inquiet, qualificant-se com "un compositor que resulta que toca el violí". La seva energia creativa és palpable en viu, amb el bucle del seu violí, com per crear una petita orquestra, que millora virtualment amb la connivència de la seva banda”.
< MES ANTERIOR MES SEGÜENT >
EXPOSICIONS
EXPOSICIONS
01 / 06 / 19
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/alberto-giacometti-museo-del-prado-600x700.jpg)
Alberto Giacometti
Madrid, fins al 7 de juliol
Imprescindible exposició al Museu del Prado, centrada en l'obra d'Alberto Giacometti. En un context de referència pels amants de l’art del renaixement i el barroc, en què s'acostumen a visitar algunes de les obres que han forjat la cosmovisió estètica de la Modernitat, desfilen aquestes figures longilínies i misterioses, tancades sobre si. "El recorregut comença a la sala de Las Meninas de Velázquez, on el conjunt de figures que conforma La Piazza - Dona alta III, Dona alta IV, Cap gran i Home que camina- ideat inicialment el 1958 com un projecte d'escultura monumental a Nova York que no va arribar a materialitzar-se, prolonguen, encara més si és possible, el joc de miralls proposat pel pintor barroc". Ancorades en un dinamisme estrany, les 20 obres compilades en la present exposició, procedents d'algunes de les principals col·leccions d'Art Contemporani, conviden a gaudir una vegada més la producció de Giacometti, "un artista que concebia l'art com un únic i simultani lloc de confluència del temps passat i present. Les creacions avalen avui aquí l'atemporalitat de la figura humana com a model de representació per a l'art de tots els temps".
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/MIRO-400x504.jpg)
Joan Miró Birth of the World
Nova York, fins al 15 de juny
El MoMA de Nova York dedica una exposició a l'obra de Joan Miró -fins al 15 de juny- sota l'eloqüent títol "Birth of the World", que es correspon a un dels seus llenços més fascinants
i complexos. Podria entendre’s, en efecte, com naixement d'una nova forma d'ordenar i percebre el món, des de la intuïció no figurativa que res semblaria representar, però que dóna peu a realitats pictòricament concretes, qui sap si més reals que la realitat visible. La particular forma de reflectir l'invisible per Miró va ser traslladat pel poeta Jacques Prévert, qui va escriure "il y a un mirroir dans le nom Miró". Un mirall que reflecteix la simplicitat inherent a les formes complexes a partir de traços i colors, esbossos essencials de la realitat que es capten en la seva necessària aleatorietat. La confecció de l'enorme obra que dóna títol a l'exposició va ser realitzada, expliquen, "aplicant la pintura en una sorprenent varietat de formes, que recorden els procediments poètics d'atzar. Després va afegir una sèrie de signes pictogràfics que semblen menys pintats que dibuixats, transformant la sintaxi trencada, les constel·lacions de l’espai i les imatges de somni de la poesia d'avantguarda en una forma de pintura radiant i altament imaginativa. Més tard descriuria aquest treball com "una mena de gènesi", i els seus amics poetes surrealistes el van titular El naixement del món".
Franz Marc i August Macke
París, fins al 17 de juny
"Últimes setmanes per visitar al Musée de l'Orangerie de París una exposició centrada en les obres de Franz Marc i August Macke, artistes habitualment titllats d’expressionistes
per la seva paleta de colors i el tipus de traç, però que així mateix inclouen elements simbòlics, absents en alguns dels seus compatriotes de moviment. Franz Marc i August Macke van ser amics, i van compartir el seu interès per la pintura Gauguin i Van Gogh, que van descobrir a París. D'aquí l'interès per la natura que els seus quadres primerencs revelen, i que donaria pas a una aproximació a l'abstracció de les formes, típicament expressionista. Es mantindrà la figura, i fins i tot la referència a la natura, però transmutada -ja sense necessitat de pintar a l'aire lliure i experimentar-la directament. En aquest sentit, els cavalls blaus de Franz Marc inspiraran el títol de la revista Der Blaue Reiter, en què Kandinsky pren part arran de la seva trobada a 1911. Només tres anys després tant Macke com Marc són cridats per lluitar al front, on moriran.
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/Nan-Goldin-P78044_10-400x267.jpg)
Nan Goldin
Londres, fins al 27 d'octubre
Nan Goldin va ser una de les fotògrafes més transgressores i influents del segle XX, per la cruesa dels temes i la forma d'abordar-los. Va encarar frontalment algunes de les qüestions més urgents del seu moment històric
començant pels avatars de la seva pròpia existència, a voltes dramàtiques. És tristament cèlebre, per exemple, l'autoretrat que es va fer un mes després de ser apallissada per la seva parella. Des de la Tate Modern londinenca recorden: "Nan Goldin ha dit que la fotografia li va salvar la vida. Des de la seva adolescència, va usar la càmera per representar íntimament la seva pròpia vida i les persones més properes a ella. Les seves fotografies no coneixen la censura ni els compromisos. Per Goldin, això reflecteix el seu desig "de deixar un registre de la meva vida que ningú pugui revisar".
![](https://www.thenewbarcelonapost.cat/wp-content/uploads/2019/06/Rothko-400x450.jpg)
Mark Rothko
Viena, fins al 30 de juny
Per primera vegada a Àustria, el Kunsthistorisches Museum ofereix una exposició monogràficament dedicada a Mark Rothko, un dels noms fonamentals de l'expressionisme abstracte
que és reconegut sobretot per les seves grans teles, quadres amb predominança d'uns pocs colors, rics en matisos, que es distribueixen l'espai en formes rectangular però sense cap mena de regularitat apriorística. Un dels punts forts de la present exposició, amb tot, rau en la presentació de la seva trajectòria, des d'un figurativisme simbòlic als anys 30 -que recorda al del fauvisme- al descobriment del seu llenguatge propi, ja als 50 i 60, amb obres exemptes de qualsevol indici de representació. Com si fossin grans portes, finestres o obertures a una altra dimensió, els colors permeten a l'espectador confrontar-se amb sentiments subjacents a la vida conscient. En una carta dirigida en 1954 a Katharina Ku, constatava Rothko un dels perills inherents a la seva particular manera de pintar: "Com que les meves imatges són grans, acolorides i sense marc, i com que les parets dels museus solen ser immenses i formidables, hi ha el perill que les imatges es relacionin com a zones decoratives de les parets. Aquesta seria una distorsió del seu significat, ja que les imatges són íntimes i intenses, i són el contrari d’allò que és decoratiu". A la meravellosa web amb què la important pinacoteca presenta aquesta mostra fonamental -visitable fins al 30 de juny- podem trobar tota mena de materials, que permeten contextualitzar la creativitat de Rothko i entendre la seva evolució i propòsits. Allà es recullen, també, extractes d'una entrevista en què manifesta sense embuts la intensitat i espiritualitat de l'experiència creadora i sacrificial, oferta amb fins taumatúrgics a l'espectador. "M'interessa només expressar emocions humanes bàsiques: tragèdia, èxtasi, perdició, etc., i el fet que moltes persones es trenquin i plorin quan s'enfronten a les meves imatges mostra que comunico aquestes emocions humanes bàsiques (...) La gent que plora davant les meves imatges té la mateixa experiència religiosa que vaig tenir quan les vaig pintar. Si, per contra -com vostè diu- només es sent moguda per les relacions de color, llavors es perd l’essencial!".
< MES ANTERIOR MES SEGÜENT >